DETTA HAR HÄNT
- Jag vill att vi förblir vänner. - Jag med.
Vill du ses på en drink nån gång?
- Jag hade väldigt trevligt. - Jag ville inte ligga med honom.
Vi utreder sexualbrott. Du är anhållen för våldtäkt.
Om jag anat att hon inte ville hade jag inte gjort det.
- Jag sa nej! - Nej, det gjorde du inte.
- Jag älskar dig. - Hon är min syster.
Det här är ett misstag, Tom. Jag kan inte.
Nu vet varenda kollega, varenda vän och varenda familjemedlem.
Efter en sex timmar lång operation är man verkligen sugen på öl.
Jag måste hem. Jag står över.
- Är du säker på det? - Vad menar du?
I går kom två poliser för att prata med dig och du kom inte tillbaka.
- Du behöver nog öl och mitt sällskap. - Det var inget.
Åtminstone inget intressant.
- En annan gång? - Javisst.
- Luke. - Äntligen! Jag har försökt nå dig.
- Jag opererade. Är allt som det ska? - Nej, inte direkt.
Du borde nog se det med egna ögon.
Det hon skrivit om dig.
- Vad menar du, Luke? - Miss Nielson har skrivit nåt.
- På nätet. Att du våldtagit henne. - Va?
Varför skriver hon så? Folk delar inlägget. Det är överallt.
JAG MÅSTE SÄGA SOM DET ÄR...
Pappa?
ANDREW EARLHAM ÄR EN VÅLDTÄKTSMAN
- Pappa? - Stäng av det där. Jag kommer hem nu.
Vad hon än påstår är det inte sant.
- Mår hon bra? - Nej, inte särskilt.
- Har du pratat med henne om det? - Ja.
Jag sa att det var en dålig idé, men hon är arg.
Hon ville göra nåt. Berätta för världen.
Det har hon definitivt gjort. Alla har sett vad hon skrev.
Alla hennes vänner och kollegor.
Om jag ändå visste vad jag skulle säga till henne.
Det finns inget att säga. Vi måste bara finnas där för henne.
Hallå?
- Du får inte ringa mig. - Jag såg vad du har skrivit.
Tror du att du kan säga sånt här om mig?
Du svärtar ner mitt namn.
- Hur vågar du?! - Menar du allvar?
Trodde du att jag skulle hålla tyst efter det du gjorde?
Trodde du inte att jag skulle ge igen?
- Det är mitt liv vi pratar om. - Och det är min kropp.
Min familj kan se vad du skrev.
Det var min son som berättade det för mig. För guds skull!
- Då vet han nu. - Vet vad? Vad vet han?
- Jag minns! Du bytte vinglas. - För guds skull.
Du lade nåt i mitt vin och senare gömde du glasen i diskmaskinen.
- Nej! - Jo, det var precis så det...
Nej, när du kom tillbaka tog du mitt glas.
Du tog mitt av misstag och drack ur det.
Jag sa inget för att inte göra dig förlägen.
Jag gillade dig, så jag höll tyst.
Jag ställde glasen i diskmaskinen för att vara snäll.
- Så gick det inte till. Det vet du. - Jaså?
- Ärligt talat, är du helt säker? - Du vet vad du gjorde!
Du måste stå till svars för det du gjort.
Vad menar du med det? Jag har inte gjort nåt!
- Kära nån. - Jag klarar inte av att titta.
Jag avskyr när folk tar i krossat glas.
Det känns som att de kommer att skära sig och börja blöda.
Det är väl inget du har svårt för?
Jag föredrar om mina patienter inte blöder alltför mycket.
- Finns det nåt du inte tål att se? - Nej.
- Ledsen att göra dig besviken. - Är det sant?
Du, då? Vad skrämmer dig mest?
Inbrottstjuvar.
Ända sen jag var liten. Jag har fortfarande tre lås på dörren.
Jag vet precis vad du menar.
När min fru dog och jag och Luke blev ensamma,
fick minsta ljud mig att låsa ytterdörren med dubbla lås.
Men trots det lade jag alltid nyckeln utanför ytterdörren,
under en ful trädgårdstomte min fru gett mig i julklapp.
Precis som jag alltid gjort och alltid kommer att göra.
Det är inte det minsta logiskt, eller hur?
- Vill du ha ett glas till? - Ja, varför inte?
Tack.
Det är Tom. Lämna ett meddelande så ringer jag upp.
Tom, det är jag. Förlåt för häromdagen.
Jag undrade bara om du har granskat Lauras fall?
Hon behöver verkligen hjälp och polisen verkar inte göra nåt.
Gör vad du kan. Ring mig.
Nej, gör inte det. Förlåt. Ring mig inte.
Jag borde inte ha...
Det här är inte rätt. Det är inte rättvist.
Det är visst inte så lätt. Förlåt.
- Han är sämst i klassen. - Ja.
Och hur många år fyller han? Vad kommer efter ett?
Två.
Sen blir han fyra, sen fem, sen sex och sen hundra.
- Och sen... - Hundra? Sakta ner nu.
- God morgon. - Hej på dig.
Här ser du årets pappa. Jag ordnar frukost alldeles strax.
- Hur gjorde jag mig förtjänt av det? - Jag älskar dig.
- Jag älskar dig också. - Jag sätter på kaffe.
Och jag börjar med frukosten.
Det är en bra pojke, och han sa det.
Hej, det är Katy. Lämna ett meddelande.
Katy, förlåt att jag inte svarade förut.
Jag har hittat nåt. Det gäller Andrew Earlham.
Jag vet inte om det är till nån hjälp men jag tänkte att du ville veta det.
Och... jag saknar dig.
- Hejsan. - Hej.
- Har du sovit gott? - Sådär.
- Vill du ha kaffe? - Ja tack.
Har du sett att...?
- Sett vad? - Ditt inlägg delas av allt fler.
Det har...
...redan delats 10 000 gånger.
- Vet polisen om det här? - Än sen? Det jag skrev är ju sant.
Jag vet. Jag undrade bara.
När de var här ifrågasatte de allt jag sa, som om jag misstagit mig.
Jag ville bara att folk skulle få veta vad han gjort.
Och nu vet de det.
Inte bara de på jobbet, utan tusentals främlingar också.
Alla har en jäkla åsikt.
- Vad säger de? - Det spelar ingen roll.
Låtsas inte om dem. Det är bara det att...
Jag säger bara att folk är anonyma av en anledning. Ditt privatliv, då?
Jag har inget att skämmas för.
Jag är bara orolig för dig.
Tänk om det här hamnar i vägen för målet?
Jag säger inte åt dig vad du ska göra.
Det är bara det att nu...
Nu kommer allt att handla om dig och honom och...
Hela ditt liv, allt du nånsin gjort,
kommer att bli känt nu.
Är du beredd på det?
- Vi ses senare, pappa. - Luke, kan du komma hit en stund?
- Jag blir sen. - Det tar inte lång tid.
Det som... Det som miss Nielson säger...
- Det här behövs inte. - Du vet väl att det inte är sant?
Ja, självklart.
- Sätt dig ner en stund. - Jag var på väg ut.
Det här är viktigt.
Folk startar rykten.
De säger elaka saker för att de är förvirrade eller upprörda.
Om de är tillräckligt högljudda sprider det sig...
- Jag avgör själv vem jag tror på. - Det vet jag.
Men du kommer att höra saker om mig.
Därför borde du veta exakt vad som hände.
- Pappa...! - Nej, lyssna nu. Det är viktigt.
Vi tog en drink ihop.
Vi hade trevligt och hon bjöd med mig hem till sig.
Vi drack ett glas vin och låg med varann.
Hon är den första efter din mamma som jag verkligen tyckt om.
Sen åkte jag hem. Det var allt.
Nästa dag påstod hon plötsligt att jag utnyttjat henne.
Du måste få veta att det absolut inte gick till på det sättet.
Hon bad mig aldrig att sluta. Det är sanningen.
Jag är inte världens bästa pappa. Jag är för frånvarande, det vet jag.
Men jag skulle aldrig ljuga för dig.
- Varför påstår hon nåt sånt? - Jag vet inte. Hon är förvirrad.
Eller upprörd.
När folk inte mår riktigt bra gör de korkade saker.
De tänker inte efter ordentligt då.
Allt kommer att lösa sig.
- Sanningen kommer alltid fram. - Ja, jag antar det.
Du tror väl på mig, eller hur?
- Att jag inte kunnat göra nåt sånt? - Ja, självklart.
Tack. Kom hit.
Jag älskar dig, grabben.
JAG VET ATT DU LJUGER
VEM ÄR DET?
VEM ÄR DU? BERÄTTA
Laura, vi ska till parken. Vill du följa med?
Laura? Laura? Kommer du?
Jag vill nog vara ensam en stund.
Gå ni. Jag klarar mig.
- Är det säkert? - Ja.
Okej. Vi blir inte borta länge.
Hej, miss Nielson. Hur kan vi hjälpa till?
- Jag vill veta hur utredningen går. - Javisst.
Vi samlar fortfarande bevis och säkerställer att vi inte missat nåt.
- Vinglasen, då? - De var diskade. De gav inget.
Lita på oss. Vi gör allt vi kan.
Okej, för om han planerade det här måste han antagligen,
fått tag på drogerna nånstans.
Han kanske har dem hemma? Sök igenom huset.
- Då behövs en husrannsakningsorder. - Och ett skäl för att få en.
- Jag gav er just ett skäl. - Slå er ner en stund, miss Nielson.
Jag är rädd att vi behöver mer än ert ord att gå på.
En langare, eller nån från sjukhuset som upptäckt att droger saknas.
Jag beklagar. Det är givetvis frustrerande.
- Sånt här tar tid. - Det är det jag är rädd för.
Han får tid till att bättra på sin version av det som hände.
Och tid till att gömma bevis.
Ni kanske borde överväga att prata med nån igen.
Vi kan rekommendera en psykolog.
Jag behöver ingen psykolog. Jag mår bra.
- Är ni säker på det? - Vad ska det betyda?
Vi har sett vad ni skrev på nätet.
- Och? - Det kan påverka målet.
- Om ett vittne har sett det... - För guds skull!
Sätt er ner så pratar vi igenom det. Jag kan förklara precis vad...
Men det leder inte till nåt, eller hur?
VARFÖR GER NI ER PÅ HENNE?
HAN SKA FÅ VAD HAN FÖRTJÄNAR
- Ser du hur Charlie tittar på dig? - Vad menar du?
- Han är glad att specialisten kommer. - Ja, just det.
Tack för att du ställde upp med kort varsel.
- Han är redo för operation. - Okej, då tar vi en titt.
- Gör inte så här mot dig själv. - Jag kan inte låta bli.
Om du tar åt dig av allt de säger vill du aldrig lämna huset igen.
Jag förstår inte hur så många människor...
Så många främlingar... De tror sig veta att jag ljuger.
Nån har hittat en bild på mig från när jag var på semester.
"Hon förtjänade det. Hon ser ut som en slampa."
Så skrev de. Och den här...
"Killen hon anklagar är mycket snyggare än henne."
"Hon borde skatta sig lycklig." Och den här...
Nu räcker det! Du får inte titta på den här skiten mer.
Det gör ingen skillnad. Vad har jag för chans, Katy?
Hur ska jag kunna bevisa vad han gjorde?
- Låt polisen göra det. Ge det tid. - Jag har ingen jäkla tid!
- Jag vill att det ska vara över. - Du behöver sova.
- I morgon är allt annorlunda. - Jag är rädd för det.
Du borde kanske ta ledigt ett tag.
- Att gå tillbaka till skolan... - Det är inte jag som borde gömma mig!
Harmon? Maxwell? Jag har försökt få tag på er.
Jaha?
- Ni undersöker Nielsons fall, va? - Ja.
- Jag heter Tom Bailey. - Du är miss Nielsons före detta.
- Hur kan vi stå till tjänst? - Jag hittade nåt om Andrew Earlham.
- Överlåt det åt oss. - Jag kunde inte bara se på.
Jag var tvungen att göra nåt. Mary Earlham, Andrew Earlhams fru...
- ...tog livet av sig för elva år sen. - Vi vet. Än sen då?
Jag ringde rättsläkaren i Edinburgh.
De lät mig prata med en person på kriminalpolisen.
Hon tog en överdos.
Killen jag pratade med mindes fallet.
Det hade kommit in anmälningar.
Andrew och Mary hade tydligen hörts gräla hemma.
Hennes mamma ringde polisen för att hon var orolig.
Det fanns ett självmordsbrev, men ändå...
Killen jag pratade med,
sa att han hade en del misstankar.
- Vad ska vi göra åt saken? - Jag vet inte.
- Jag kan ge er hans nummer. - Det är inte till nån hjälp.
Ni måste undersöka vad han är för typ av person.
- Och om du har rätt? - Jag menar bara att...
Hur ska vi på en vecka bevisa nåt polisen inte kunde bevisa på elva år?
Gör ditt jobb, så gör vi vårt. Okej?
Andrew Earlham är farlig.
Det här är inte ditt fall. Om du lägger dig i...
- ...slutar det illa. Förstår du? - Ja.
Jag trodde att du skulle byta skift.
Hitta en annan narkosläkare om det inte passar.
- Sug. - Det är för mycket blod.
- Hur ser hans värden ut? - Blodtrycket är 108/76.
Jag ser inte hans lungartär ordentligt. Sug.
- Vill du ha hjälp? - Jag vet vad jag gör.
Blodtrycket sjunker.
- Hörde du vad jag sa? - Ja, det gjorde jag.
Vart kommer blodet ifrån?
Du har nog gjort ett jack i artären.
Helvete. Ja, jag ser det.
Jag ger honom en liter blod till för att stabilisera trycket.
Brösthålan fylls med blod. Behövs haken?
Jag beställer mer blod.
Kan alla hålla klaffen så att jag kan lösa det här innan han blöder ihjäl?!
- Du borde inte vara här. - Han klarar sig.
- Jag har tankarna på annat håll. - Så är det med skuldkänslor.
STATISTIK ÖVER SEXUELLT VÅLD
Läs inte sånt där.
- Du låter som min syster. - Hon är smart.
"85 000 kvinnor våldtas i Storbritannien varje år", står det.
"Bara 5.7 procent av fallen slutar med en fällande dom."
Jag tycker att det var modigt av dig att skriva det där.
De flesta av de som delar inlägget är kvinnor som stöttar dig.
De vill inte att män som Andrew ska komma undan ostraffade.
Men det ledde inte till nåt.
Jag har bara gett folk nåt att prata om.
När de tröttnar och allt lugnar ner sig går han hem.
Alla kommer att glömma det och då gör han om det. Mot nån annan.
- Så får du inte tänka. - Varför då? För att jag har rätt?
Du behöver inte vara här.
- Rektorn låter dig ta ledigt. - Just det.
Bäst att gömma undan mig ett tag. Vi vill ju inte skämma ut skolan.
Det var inte så jag menade, men alla vet om det.
Hans son går i din klass. Det är inte bra för nån av er.
Tror du verkligen att alla vet?
Inget förblir hemligt här.
Jay Gatsbys lögner utgör på sätt och vis en kontrast till berättaren,
som i början talar om för oss...
Nu räcker det! Vad tittar ni på?
- Det är inget, miss. - Ge mig den.
- Inga mobiler under lektionstid. - Va?
Jag behåller den tills lektionen är slut.
Som jag sa,
säger berättaren följande i början:
"Jag är en av få ärliga människor jag nånsin känt."
Men han är inte helt uppriktig.
Han berättar inte allt för oss. Han...
Han talar inte om att han känner till affären, eller...
Ursäkta mig. Jag mår inte bra.
Jag skickar hit nån annan.
Ursäkta.
- Hej, Laura. - Hej.
- Är Andrew på jobbet i dag? - Ja. Hurså?
- Ska han jobba hela dagen? - Ja, varför frågar du? Vad är det?
Jag bara... tyckte att jag såg honom.
Du borde inte jobba. Åk hem.
Ja, jag ska nog göra det.
- Okej. Hej då. - Hej då.
- Hej. - Andrew.
- Hur mår du? - Faktum är...
- ...att jag inte mår så bra. - Sätt dig.
Du har antagligen sett inlägget om mig på nätet.
- Det angår inte mig. - Nej, men nu gör det ändå det.
Det angår alla. För alla tror det om mig nu.
Att jag bjöd en kvinna på middag och tvingade mig på henne.
Det skulle jag aldrig göra.
Andrew, de anklagelserna angår för närvarande ingen annan än dig.
Om åtal väcks måste vi prata om det.
Om åtal väcks? Det bevisar inget. Man är oskyldig tills motsatsen bevisats.
Jag ber om ursäkt.
Jag lät mig påverkas av det här under en operation.
I det här yrket går det inte för sig, eller hur?
Det känns som att alla tittar på mig hela tiden.
De undrar om jag inte är den de trodde.
Om jag är nåt slags monster. Jag vill tala om att jag inte är det.
Men då skulle jag likna ett monster ännu mer, inte sant? Jag...
Jag borde nog ta ledigt.
- Det är oansvarigt att jobba nu. - Okej.
- Hennes syster jobbar ju här också. - Jag förstår.
Jag hittar en vikarie. Ta den tid du behöver.
Så bra. Tack, Margaret.
Hur länge har vi känt varann nu? Fem år?
Du tror väl på mig, eller hur?
Eller förresten, svara inte på det.
- Vart tog du vägen? - Jag kräktes. Syns det?
- Ja, absolut. - Skit ner dig.
- Du kan inte hålla det hemligt länge. - Jag vet.
Om det får dig att må bättre mådde Natalie illa under hela graviditeten.
- Varför skulle jag må bättre av det? - Nej, du har rätt.
Hör på det här. Jag pratade precis med Sammy på åklagarmyndigheten.
Vi har inte nått hela vägen fram med Earlham-fallet.
- De vill inte väcka åtal än. - Skit också.
- Under hela graviditeten? - Ja.
Det är faktiskt riktigt jobbigt.
Tack Rory, ditt kräk.
Skit också!
- Hej. - Hej.
Tack för att du kom.
- Ingen fara. - Jo.
Jag borde verkligen inte ringa dig.
- Vi var vänner först och är det än. - Ja.
Vad har hänt? När du ringde blev jag orolig.
Jag har nåt att berätta som du måste hålla hemligt.
- Kan du göra det? - Okej, visst.
Jag bröt mig in i hans hus. Jag bröt mig in hos Andrew.
För guds skull, Laura. Vad...?
Jag bröt mig inte in, jag visste var nyckeln låg.
Han berättade det när vi åt middag. Jag var i skolan och tänkte bara...
Jag kan inte bara sitta och vänta som en dam i nöd,
och hoppas att nån för bort honom, för så blir det inte.
- Polisen måste få göra sitt jobb. - Jag var tvungen att göra nåt.
Och bli anhållen? Vad skulle det tjäna till?
Vad hände efter att du brutit dig in?
Under hans säng hittade jag en låda med ett genomskinligt glasrör i.
Det fanns ingen etikett på den. I den fanns en vätska.
Det var bara lite kvar på botten. Det var en klar vätska.
GHB är en klar vätska. Om det nu var det han gav mig.
Och om det är vad du tror, vad hjälper det?
Du stal det från hans hem. Antagligen lämnade du fingeravtryck överallt.
- Jag drog ner ärmen över handen. - Jaha, då så.
Och jag tog den inte. Den ligger kvar.
Den duger inte som bevis om jag stjäl den.
Men om du sökte igenom hans hus,
och hittade glasröret, då skulle du kunna testa vätskan.
Då skulle det kunna användas i rätten, eller hur?
Jag kan inte bara gå dit. Jag måste få order om att göra det.
- Det måste finnas skäl för det. - Hitta ett skäl, då. Snälla Tom.
I nuläget står mitt ord mot hans, det är allt.
Om jag har rätt skulle vi kunna få bevis.
Då får han betala för det han gjort. Det var väl därför du blev polis?
Snälla Tom. Om du fortfarande bryr dig om mig. Snälla.
Snälla, hjälp mig.
De här biljetterna sålde ju slut direkt.
Nån på jobbet fick tag på dem och du har tjatat i månader,
om hur länge sen det var sen du var på en spelning.
Varför känns det som att du har dåliga nyheter?
Va? Får jag inte göra nåt snällt?
Jo, såklart. Det var bara...
Det var bara väldigt omtänksamt. Kom hit.
Tack. Tack.
- Jag börjar med pizzan. - Okej killar, vad ska vi spela?
- Hej, Nige. Hur mår du? - Jag är helt färdig.
Hördu, vill du göra mig en tjänst?
Jag behöver en husrannsakan.
Det är nån som har ett lager GHB under sängen.
Varför ber du mig om det?
Jag kom inte över informationen på helt laglig väg, men den stämmer.
Du kan säkert hitta ett skäl. Be en informant tipsa om det.
Ja, det kan jag. Frågan är varför jag skulle ta den risken.
Jag frågar bara eftersom det är viktigt.
Mitt ex. Den här killen våldtog henne. Han är farlig.
Det måste finnas ett bättre sätt.
Jag ber om din hjälp.
Vi har känt varann länge, eller hur? Vi har hållit varann om ryggen.
När du träffade en prostituerad höll jag tyst om det, inte sant?
- Är det här utpressning? - Jag ber dig om hjälp. Inget annat.
Vad gäller saken?
- Andrew Earlham? - Ja, det stämmer.
- Vi har en husrannsakningsorder. - Du skämtar.
- Tala om vad ni letar efter istället. - Kliv åt sidan, sir.
- Vad är det som händer, pappa? - Gå till ditt rum, Luke.
- Vad händer? - Gå till ditt rum, nu.
- Nej, sir. Stanna där. - Va?
- Vansinne. Jag ringer min advokat. - Självfallet, sir.
Hej, det är Andrew Earlham. Jag måste prata med James omgående. Tack.
Hej, James. Nån måste komma hit direkt.
Polisen är överallt i mitt hus. De har en husrannsakningsorder.
Olly fick såklart ett utbrott. Han måste ju ha allt hans bror har.
Då sa jag till honom att vi bara har en och att de måste dela.
Då sa han: "Jag berättar för mamma." "Okej", svarade jag.
God kväll. Vi skulle vilja prata med Laura.
Javisst, kom in.
Tack.
Polisen är här för att träffa dig.
Det är sent.
Andrew Earlham fick huset genomsökt i kväll.
- Det var på tiden. - Kanske. Det var narkotikapolisen.
Nån ringde med ett anonymt tips.
Sen ringde Earlham vår chef och skällde ut honom.
Mr Earlham tror att det var du.
Han säger att du visste var nyckeln till hans ytterdörr låg.
Jag vet inget om det här.
Men det kanske din före detta pojkvän gör?
- Ville ni nåt annat? - Vi har pratat om det här.
Vi bad dig att hålla dig ur vägen.
Jag håller mig ur vägen. Ni kan fortsätta med att inte göra nåt.
Två fordon och sex poliser krävdes för att söka igenom huset.
Det är ett allvarligt resursslöseri.
Om din pojkvän är inblandad blir han av med jobbet.
- Är vi klara? - För din egen skull, sluta.
Just nu är du din egen värsta fiende. Jag ringer i morgon.
Hittade de nåt?
Bara en gammal medicinlåda med en flaska insulin inuti.
Det hade hällts över i en annan flaska sen den gamla gått sönder.
Därför förstår jag att flaskan, för ett otränat öga,
kan ha sett ut att innehålla vad som helst.
Insulin?
Vi vill samma sak, miss Nielson. Så låt oss göra vårt jobb.
Hej då.
- Hej. Jag tog med lite te. - Tack.
Hur mår du?
Ärligt talat vet jag inte längre.
Jag trodde...
...när jag skrev inlägget att jag hade räknat ut allt.
Jag tänkte återta kontrollen och visa att han inte kunde styra mig.
Du har aldrig gillat att sitta sysslolös.
Jag önskar att jag hade gillat det. Nu känns det bara som om...
Jag skäms bara över att alla vet vad han gjorde mot mig.
Allt jag försöker göra slår tillbaka på mig själv.
Det känns som att jag håller på att tappa förståndet, Katy.
Jag är ledsen.
- Vad skulle jag ta mig till utan dig? - Det är ingen fara.
- Hallå? - Hej.
Jag heter Dennis Walters. Hoppas att ni inte har nåt emot att jag ringer?
Nej. Vad gäller saken?
Jag vill besöka er, om det går bra? Jag pratar hellre med er öga mot öga.
- Vad handlar det här om? - Det gäller Laura Nielson.
- Om det gäller det hon skrev... - Jag kan nog hjälpa er.
Det är nåt ni borde veta. Hon har gjort det här förut.
Hon ljög om nåt liknande.
Och hon ska inte få förstöra nån annan stackars sates liv.
Okej, jag ger dig min adress.
Okej, toppen. Vi ses då.